Eduskunnan oikeusasiamiehen kanslia

00102 Eduskunta

oikeusasiamies@eduskunta.fi

Kantelu Opetushallituksen neuvonnasta ja ohjauksesta sekä määräyksistä koskien perusopetuksen erityistä tukea

Opetushallituksen tehtävänä on muun muassa tiedottaa ja antaa toimialaansa koskevaa neuvontaa ja ohjausta sekä päättää opetussuunnitelmien perusteista ja muista määräyksistä (Laki Opetushallituksesta 2 § 1 mom. 5 kohta sekä 2 mom 1 kohta).

Opetusalan Ammattijärjestö OAJ pyytää Oikeusasiamiestä tutkimaan, onko Opetushallitus

1.	menetellyt sitä koskevan lainsäädännön ja hyvän hallintotavan mukaisesti, kun se on jättänyt pyynnöistä ja kyselyistä huolimatta ohjeistamatta selkeästi tehostetun ja erityisen tuen välisestä erosta sekä siihen liittyvästä erityisen tuen erityisopetuksesta (liitteet 1-4).

2.	tulkinnut säännöksiä oikein ja määrännyt opetussuunnitelman perusteissa sekä nettisivuillaan riittävän selkeästi tehostetun ja erityisen tuen välisestä erosta sekä siihen liittyvästä erityisen tuen erityisopetuksesta.

3.	tulkinnut ja ohjannut kelpoisuusasetuksen 8 § 2 momentin soveltamista säännösten mukaisesti siltä osin, kuka on kelpoinen antamaan erityisen tuen erityisopetusta (liitteet 1-4).

Asian on tullut nyt ajankohtaiseksi neljästä syystä. Koronaepidemian seurauksena tuen tarpeet ovat korostuneet. Oppivelvollisuus laajenee 1.8.2021 ja joka ikisen lapsen on saavutettava perusopetuksen oppimistavoitteet. Jälleen kerran syksyn 2020- kevään 2021 aikana erityisen tuen tulkintaa koskevien ohjeiden laadinta yhteistyössä päättyi tuloksettomana. Lisäksi työryhmä on parhaillaan uudistamassa sekä varhaiskasvatuksen että perusopetuksen tuen lainsäädäntöä. Ennen lain uudistamista, on saatava yhtenevä näkemys siitä, mitä erityisen tuen erityisopetus nykyisen lainsäädännön mukaan tarkoittaa ja kuka sitä on kelpoinen opettamaan.

Perustelut

Asiaan liittyvä keskeinen sääntely

Voimassa oleva perusopetuslaki 17 § sekä tätä edeltävä kumottu 17 §

Perusopetusasetus 1 §

Asetus opetustoimen henkilöstön kelpoisuusvaatimuksista 14.12.1998/986 8 §

Asetusmuistio 2.2.2012

Hallintolaki 2 luku

Laki Opetushallituksesta

HE 109/2009 vp, SiVM 4/2010 ja EV 90/2010 v

Opetussuunnitelman perusteet 2014 sekä 2010

Opetushallitus on perusopetuslain oppilaan tukea koskevan lakimuutoksen voimaantulosta 1.1.2011 alkaen jättänyt selkeästi ohjeistamatta sen, mitä tehostetun ja erityisen tuen ero käytännössä tarkoittaa, mitä tukea erityisen tuen erityisopetuksessa oppilaalle on annettava ja millaista kelpoisuutta sitä antavalta opettajalta edellytetään. Tämä on vaarantanut kaikista heikoimmassa asemassa olevien oppilaiden oikeuden saada erityistä tukea.

Oppilaan tukea koskevan lain muutoksen yhteydessä (HE 109/2009 vp.) ei säädetty uusista tuen muodoista eikä muutettu aiempia kelpoisuuksia. Merkittävin muutos oli se, että tuki säädettiin asteittain vahvistuvaksi. Muun opetuksen ohessa annettavaa erityisopetusta eli niin sanottua osa-aikaista erityisopetusta koskeva säännös siirrettiin aiemmasta erityisopetusta koskevasta pykälästä oppimisen tukea koskevaan pykälään ja mahdollistettiin sen antaminen kaikissa tuen asteissa. Tuen asteiksi säädettiin tehostettu ja erityinen tuki. Opetushallitus ryhtyi kutsumaan tuen asteita portaiksi nimeten kolme porrasta: yleinen, tehostettu ja erityinen tuki.

Tehostetun tuen tarkoituksena oli vahvistaa ja selkeyttää varhaista tukea, jotta erityisen tuen ja sen osana erityisopetuksen tarvetta voitaisi vähentää. Tehostettuna tukena esi- ja perusopetuksen oppilaalle säädettiin annettavaksi yksilöllisten tarpeiden mukaisesti opetuksen yleisiin tukikäytäntöihin perustuvaa tukea, kuten tukiopetusta, osa-aikaista erityisopetusta, samanaikaisopetusta, opetuksen järjestämistä riittävän pienessä ryhmässä sekä oppilashuollon palveluja ja opintojen yksilöllistä ohjausta. (HE 109/2009 vp s 23-25)

Erityistä tukea ja sen osana erityisopetusta annetaan oppilaalle silloin, kun oppilasta ei voida tukea riittävästi tehostetulla tuella. Tarkoituksena oli, että tämä selkeyttää edellytyksiä erityisen tuen ja erityisopetuksen antamiseksi.

Aiempi erityisopetusta koskevaa säännös muutettiin niin, että erityisopetuksesta tuli osa oppilaalle annettavaa erityistä tukea. Erityisopetuksen tuen muotona todettiin säilyvän. Erityisen tuen muodoiksi säädettiin erityisopetuksen lisäksi muut esi- ja perusopetuksessa käytettävät opetukselliset ja oppilashuollolliset tukimuodot. ( HE 109/2009 vp s. 24-25)

Erityisen tuen päätös säädettiin määräaikaiseksi, koska erityisen tuen järjestäminen on tarkoitettu lähtökohtaisesti väliaikaiseksi tueksi.

Lain valmisteluasiakirjoista käy ilmi, että erityinen tuki on tarkoitettu vahvimmaksi tuen asteeksi. Siihen voi siirtyä vasta, kun tehostetussa tuessa käytössä olevat tuen muodot eivät ole riittävät. Näin ollen oppilaan siirtyessä erityiseen tukeen on kyse tilanteesta, jossa hän tarvitsee nimenomaan erityiseen tukeen kuuluvaa tuen muotoa eli erityisopetusta.

Samoin käy ilmi se, että erityisen tuen erityisopetuksella tarkoitetaan muuta ja vahvempaa erityisopetusta kuin osa-aikaista erityisopetusta. Erityisen tuen erityisopetuksen ymmärrämme edellä lain valmisteluasiakirjoissa esitetyn perusteella kokoaikaiseksi erityisopetukseksi, joka oli tuen muotona jo aiemminkin olemassa. Uusia tuen muotoja ei säädetty, mutta ei myöskään todettu lakkautettavan.

Se, että tätä erityisen tuen erityisopetusta säädettiin mahdolliseksi antaa myös muun opetuksen yhteydessä, korostaa entisestään sitä, että jotta se eroaa osa-aikaisesta erityisopetuksesta, on kyse kokoaikaisesta erityisopetuksesta. Kokoaikaista erityisopetus on, kun jonkin aineen tai aineiden kaikki opetus annetaan erityisopetuksena. Muun opetuksen yhteydessä annettavan erityisopetuksen lisäksi kokoaikaista erityisopetusta voidaan antaa myös osittain tai kokonaan erityisluokkamuotoisena. Siksi erityisen tuen päätöksessä on päätettävä pääsääntöisestä opetusryhmästä.

Tulkintaa kokoaikaisesta erityisopetuksesta tukee myös kelpoisuus, jota erityisopetusta antavalta opettajalta kelpoisuusasetuksen 8 § 2 momentin mukaan edellytetään. Kelpoisuuksia ei ollut tarkoitus muuttaa.

Näkemyksemme mukaan tämä tarkoittaa, että erityisessä tuessa oppilaalla on oikeus aina saada kokoaikaista erityisopetusta jossakin tai joissain oppiaineessa tai erityisopetusta erityisluokassa joltain osin tai kokonaan.

Epäselvä ohjeistus pyynnöistä ja kyselyistä huolimatta tehostetun ja erityisen tuen välisestä erosta sekä erityisen tuen erityisopetuksesta

Opetushallitus on lain voimaantulosta asti jättänyt selkeästi ohjeistamatta sen, mitä vain erityiseen tukeen kuuluva erityisopetus tarkoittaa, vaikka se on merkittävä asia tehostetun ja erityisen tuen eron kannalta. Ohjeistuksista tai annetuista määräyksistä ei käy ilmi, että erityisessä tuessa oppilaalle on aina annettava siihen kuuluvaa erityisopetusta, mitä tämä tarkoittaa ja että erityisopetusta on kelpoinen antamaan vain kelpoisuusasetuksen 8 § 2 momentin mukaisen kelpoisuuden omaava opettaja.

OAJ on lain voimaantulosta asti useaan kertaan pyytänyt, että Opetushallitus ja opetus- ja kulttuuriministeriö saisivat näistä yhteisen näkemyksen ja Opetushallitus selkeyttäisi ohjeistustaan tältä osin nettisivuillaan sekä antamansa muun informaatio-ohjauksen osalta (Liitteet 1-3). Opetushallituksen nettisivuilta käy ilmi, että asian selkeä ohjeistus puuttuu edelleen. Erityisopetuksen kerrotaan olevan ensisijaisesti pedagogista, oppimisen tukea. https://www.oph.fi/fi/koulutus-ja-tutkinnot/vastauksia-tuen-kysymyksiin

Säännösten mukainen tulkinta sekä annetut määräykset tehostetun ja erityisen tuen välisestä erosta sekä erityisen tuen erityisopetuksesta epäselviä

Edes voimassa olevasta opetussuunnitelmasta (POPS 2014) ei käy selkeästi ilmi tehostetun ja erityisen tuen ero tai mitä erityisen tuen erityisopetus on. Aiemmassa OPS:issa (POPS 2010) erityisopetuksesta oli oma lukunsa, ja se tunnustettiin omaksi tuen muodoksi, vaikka sitä ei sielläkään riittävästi määritelty. Nykyinen POPS 2014 sen sijaan korostaa erityisopetuksen olevan pedagogisia ratkaisuja tuomatta esille sitä, että niistä vastaa erityisopetusta antava opettaja. Lisäksi annetaan ymmärtää epäselvästi, että tukiopetusta ja osa-aikaista erityisopetusta voidaan antaa osana erityisopetusta, vaikka laki säätää erityisopetuksen selvästi omaksi tuen muodoksi, jonka lisäksi on oikeus saada tukiopetusta ja osa-aikaista erityisopetusta. Erityisopetuksesta annetaan POPS:ssa 2014 epäselvä kuva, eikä sitä tuoda esille kokoaikaisena erityisopetuksena ja selkeäsi itsenäisenä tuen muotona, johon erityisessä tuessa olevalla oppilaalla on aina oikeus.

POPS:n 2014 mukaan ”Sellaiselle oppilaalle, jolle on tehty erityisen tuen päätös, annetaan erityisopetusta hänelle laaditun henkilökohtaisen opetuksen järjestämistä koskevan suunnitelman mukaisesti. Erityisopetukseen sisältyvillä pedagogisilla ratkaisuilla pyritään ensisijaisesti turvaamaan oppilaan oppiminen. Pedagogiset ratkaisut voivat liittyä esimerkiksi opetukseen ja työtapoihin tai valittaviin materiaaleihin ja välineisiin. Nämä vaihtelevat oppimisen tavoitteiden ja sisältöjen sekä oppilaan henkilökohtaisten tarpeiden mukaisesti. Oppilaalla on perusopetuslain mukaan oikeus saada oppimisensa tueksi tukiopetusta ja osa-aikaista erityisopetusta myös osana erityisopetusta. Oppimista tukevien erityisopetuksen pedagogisten ratkaisujen lisäksi erityistä tukea saavalla oppilaalla on oikeus myös muuhun tukeen. Tällaista muuta tukea ovat esimerkiksi ohjaus, yksilökohtainen oppilashuolto, tulkitsemis- ja avustajapalvelut sekä erityiset apuvälineet.”

Kolmiportaisesta tuesta säädettäessä edellytettiin, että oppilaan erityisopetus kirjataan hänen henkilökohtaiseen opetuksen järjestämistä koskevaan suunnitelmaan eli HOJKSiin. ”Suunnitelmasta ilmenisi oppilaan erityisen tuen päätöksen mukainen erityisopetuksen ja muun erityisen tuen antaminen.”(HE 109/2009 vp s 25). Missään Opetushallituksen ohjeissa ei kuitenkaan avata sitä, mitä tämä tarkoittaa. POPS:ssa 2014 ja Opetushallituksen laatimassa tuen mallilomakkeessakin on ilman ohjeita ainoastaan kohta ”Muun opetuksen yhteydessä opiskelevalle oppilaalle samanaikaisopetuksena, pienryhmässä tai yksilöopetuksena annettava erityisopetus”. Lisäksi on kohta oppilaan opetuksen järjestäminen muun opetuksen yhteydessä ja/tai erityisluokalla.

Erityisessä tuessa on oppilaita ilman erityisopetusta

Opetussuunnitelma määrää, että yksilöllistäminen on mahdollista vain erityisessä tuessa ja vasta, kun oppilas ei tuetustikaan näytä saavuttavan arvosanan 5 edellyttämää osaamisen tasoa. Yksilöllistämisessä ei ole kyse oppilaan tukemisesta, vaan oppimäärän vaatimustason laskemisesta. Ainut uusi tuen muoto erityisessä tuessa on erityisopetus verrattaessa tehostettuun tukeen. Näistä lauseista myös Opetushallitus on ollut samaa mieltä, mutta ei silti tuo ohjeistuksessaan niitä esille.

Näkemyksemme yksilöllistämisessä eroavat seuraavissa kysymyksissä:

Pitääkö oppilasta olla tuettu ennen yksilöllistämistä erityiseen tukeen kuuluvalla tuen muodolla eli erityisopetuksella?

Pitääkö oppilaan saada yksilöllistetyssä oppiaineessa erityiseen tukeen kuuluvaa kokoaikaista erityisopetusta?

Opetussuunnitelma määrää, että yksilöllistäminen on mahdollista vain erityisessä tuessa ja vasta, kun oppilas ei tuetustikaan näytä saavuttavan arvosanan 5 edellyttämää osaamisen tasoa. Koska yksilöllistäminen on mahdollista vain erityisessä tuessa, näkemyksemme mukaan oppilasta on pitänyt tukea myös vain erityiseen tukeen kuuluvalla tuen muodolla eli erityisopetuksella ennen kuin hänen opetuksensa yksilöllistetään. Muuten ei tiedetä, voiko oppilas saavuttaa opetussuunnitelmassa asetetut tavoitteet tällä tuen muodolla tuettuna. Käsityksemme on, että Opetushallituksen mukaan voidaan yksilöllistää ilman, että oppilasta on tuettu erityiseen tukeen kuuluvalla erityisopetuksella.

Opetushallitus ohjeistaa nettisivuillaan, että luokan- ja aineenopettaja voivat opettaa yksilöllistettyä oppiainetta. Vastauksessa ei tuoda esille sitä, voiko luokan- tai aineenopettaja antaa kaiken ko. yksilöllistetyn oppiaineen opetuksen. Lukija voi saada tällaisen käsityksen.

Opetushallituksen ohje tarkoittaa sitä, että oppilaalle ei yksilöllistetyssä oppiaineessa tarvitse antaa lainkaan erityiseen tukeen kuuluvaa erityisopetusta (= kokoaikainen erityisopetus), jossa kelpoisuusasetuksen 8 § 2 momentin mukainen opettaja opettaa koko yksilöllistetyn oppiaineen. Näin ollen oppilas, joka ei saavuta edes arvosanaa 5 vastaavaa osaamista, voisi olla erityisessä tuessa saaden yksilöllistettyyn oppiaineeseen vain tehostetun tuen tukimuotoja.

Luokan- ja aineenopettaja voivat toki opettaa erityisen tuen oppilasta muissa aineissa kuin yksilöllistetyssä aineessa, jos oppilas saa samanaikaisesti muun mahdollisesti tarvitsemansa tuen.

Erityiseen tukeen kuuluvaa erityisopetusta antavan opettajan kelpoisuus

Näkemyksemme mukaan erityisen tuen erityisopettajalta vaaditaan aina kelpoisuusasetuksen 8 § 2 momentin mukainen kelpoisuus. Opetushallituksen mukaan opettajan kelpoisuus integroitaessa erityisen tuen oppilas muun opetuksen yhteyteen määräytyy sen mukaan, kumpia oppilaita ryhmässä on enemmän erityisen tuen oppilaita vai yleisopetuksen oppilaita. Tämä ohje on poistettu nettisivuilta, mutta Opetushallitus edelleen ohjeistaa kysyttäessä näin (liite 4).

Tulkintaansa Opetushallitus perustelee sillä, että kelpoisuusvaatimusasetuksessa ei säädetä erikseen sellaisen opetusryhmän opettajalta vaadittavasta kelpoisuudesta, johon kuuluu erityisen tuen piiriin kuuluva erityisopetusta saava oppilas.

Tämä on totta, mutta johtuu siitä, että kelpoisuuksista säädetään sen mukaan, mitä opetusta oppilaalle annetaan eikä sen mukaan, missä opetusryhmässä opetus tapahtuu. Esimerkiksi kelpoisuusasetuksen 4 § Luokanopetusta on kelpoinen antamaan henkilö, joka on suorittanut… 5 § Aineenopetusta on kelpoinen antamaan henkilö, joka on suorittanut… 6 § Oppilaanohjausta on kelpoinen antamaan henkilö, joka on suorittanut… 7 § Esiopetusta on kelpoinen antamaan henkilö, joka on… ja samoin 8 § Perusopetuslain 16 §:n 2 momentissa tarkoitettua erityisopetusta on kelpoinen antamaan henkilö…. ja Perusopetuslain 17 §:n 1 momentissa tarkoitettua erityisopetusta on kelpoinen antamaan henkilö…

Lisäksi tätä perustellaan sillä, että jos tulkintaa muutettaisiin niin, että yleisopetuksen ryhmään integroitujen erityisen tuen oppilaiden erityisopetusta voisi antaa vain erityisluokanopettaja (kelpoisuusasetuksen 8 § 2 mom. mukaisen kelpoisuuden omaava opettaja), vaatisi tämä runsaasti uusia erityisluokanopettajan virkoja, joihin olisi vaikea löytää kelpoisia opettajia. (liite 4)

Opetuksen järjestäjien resurssit ovat rajalliset ja käytännön tilanteet hyvin erilaisia, mutta lain pitää olla kaikille sama. Opetushallitus ei voi lähteä tulkitsemaan lakia tai jättää ohjeistamatta asioita sen mukaan, mikä opetuksen järjestäjän resurssitilanne on.

Opetushallituksen ohjeistuksissa nettisivulla todetaan tällä hetkellä kelpoisuuksista mm näin: ”Kelpoisuusvaatimusta tulisi katsoa erityisen tuen oppilaalle annettavasta opetuksesta käsin. Osa-aikaiseen erityisopetukseen, erityisopetukseen tietyssä oppiaineessa ja erityisopetukseen erityisluokassa on olemassa omat kelpoisuusvaatimuksensa. Opetuksen järjestäjän tulee etukäteen suunnitella, miten oppilaan opetus järjestetään.”

Ohje ei avaa, mitä tämä käytännössä tarkoittaa, sillä kelpoisuusasetuksesta ei löydy kelpoisuutta opettajalle, joka antaa erityisopetusta tietyssä aineessa tai erityisluokassa, vaan kelpoisuus perusopetuslain 17 § 1 momentin mukaiseen erityisopetukseen. Opetushallitus ei ole näitä tapoja tukea oppilasta (erityisopetus tietyssä oppiaineessa ja erityisopetus erityisluokassa) tuonut esille lainkaan ohjeistuksessaan tai antamissaan määräyksissä koskien erityisopetusta.

Asetusmuistio 2.2.2012 ei tuo esille, että sillä, missä aineessa, ryhmässä tai paikassa tätä vahvinta tuen muotoa eli erityiseen tukeen kuuluvaa erityisopetusta annetaan, olisi vaikutusta opettajalta vaadittavaan kelpoisuuteen.

Ennen perusopetuslain muutosta, jossa oppilaan tuesta säädettiin kolmiportainen, oppilas siirrettiin erityisopetukseen (kumottu Pol 17 § 2 mom). Missään vaiheessa ei aiemmin eikä nyt ole säädetty, että luokanopettajan tai aineenopettajan antamaa opetusta kutsuttaisi erityisopetukseksi tai että kelpoisuus määräytyisi oppilasmäärän mukaan. Kelpoisuus on aina määräytynyt sen mukaan, mitä opetusta opettaja antaa toisin kuin Opetushallitus esittää (liite 4).

OAJ on asiaan selkeytystä saadakseen pyytänyt opetus- ja kulttuuriministeriön virkamiehiltä linjausta voiko luokan- tai aineenopettaja antaa erityisopetusta. Vastaus oli ei, ellei hän ole suorittanut erityisopettajan opintoja. Linjaus on julkistettu Opettaja -lehdessä https://www.opettaja.fi/tyossa/erityisopetusta-saa-antaa-vain-erityisopettaja-luokan-tai-aineenopettajuus-ei-yksin-riita/.

OAJ pitää Opetushallituksen kantaa kelpoisuusasetuksen 8 § 2 momentin tulkintaa hallituksen esityksen HE 109/2009 vp, siihen liittyvän asetusmuistion 2.2.2012 sekä kelpoisuusasetuksen 8 § 2 momentin vastaisena ja aihetta koskevaa ohjausta ja määräykisä puutteellisina.

Lopuksi

OAJ on hakenut pitkään yhteistä näkemystä opetus- ja kulttuuriministeriön sekä Opetushallituksen kanssa siitä, mitä ohjeistuksia tarvitaan, jotta nykyisen lain mukainen tuki oppilaille toteutuisi yhdenvertaisesti kaikissa peruskouluissa. Käsityksemme mukaan näkemyksemme ministeriön kanssa on yhtenevä, mutta Opetushallituksella on eriävä tulkinta kanssamme, koska pyynnöistämme huolimatta nettisivuille ei ole vuosien saatossa saatu selkeää ohjeistusta erityisestä tuesta. Myös opetussuunnitelman pitäisi olla selkeä ja ohjata oikeaan lain tulkintaan sekä erityisen tuen toteuttamiseen.

OAJ pitää erittäin valitettavana sitä, että vastaavasti kuin perusopetuksen maksuttomuuden osalta (mm. EOAK/1120/2018) myös tässä erityisen tuen asiassa Opetushallituksen ja ministeriön kannat ovat ilmeisesti erilaiset ja että Opetushallituksen ohjeistuksesta ja määräyksestä puuttuu opetuksen järjestämisessä kysymyksiä paljon herättäviin asioihin (liite 1-4) selkeä vastaus. Tämän vuoksi oppilaiden oikeusturva vaarantuu, minkä johdosta OAJ:n on kanneltava asiasta.

Näkemyksemme mukaan edellä kuvattu tilanne ja Opetushallituksen ohjeistukset sekä määräykset ja niissä olevat puutteet ovat osaltaan syynä siihen, että muun muassa Valtioneuvoston selvityksen mukaan niiden rehtoreiden määrä ( noin 30 %), jotka pitävät tehostetun ja erityisen tuen rajaa epäselvänä oli kasvanut selvästi vuodesta 2012 vuoteen 2018 . Samoin on kasvanut myös tyytymättömyys sekä tuen riittämättömyys.

Emme pidä ratkaisuna asiaan sitä, että nyt viimein tällä hallituskaudella on perustettu työryhmä pohtimaan perusopetuksen tuen uudistamista ja sen toimimattomuuteen puuttumista. Opetuksen järjestäjän ja erityisen tuen oppilaan on tiedettävä tänään ja joka koulupäivä uuden lain voimaan tuloon asti, miten lainsäädännön mukaan erityinen tuki ja siihen kuuluva erityisopetus sekä yksilöllistäminen toteutetaan. Voimassa olevan lainsäädännön tulkinta ja ohjaus on oltava toimivaa. Myöskään lain uudistamiselle ei anna hedelmällistä lähtökohtaa tilanne, jossa edes nykylain vaatimuksia ei yhtenäisesti noudateta.

OAJ on myös pyytänyt professori Suvianna Hakalehdolta lausunnon asiaan liittyen (liite 5).

Tarvittaessa annamme mielellämme lisätietoja asiasta (koulutuspolitiikan päällikkö Nina Lahtinen 050 3413964 etunimi.sukunimi@oaj.fi).

Haluamme antaa vastaselvityksen Opetushallituksen ja mahdollisten muiden tahojen asiassa antamiin selvityksiin.

Olli Luukkainen

puheenjohtaja

Liitteet

Sähköpostikysely tulkintaerimielisyyksistä OPH kanssaliite

2. OAJ kommentteja OPH nettiohjeistukseen erityisestä tuesta

3. Lopullinen versio Tuen kysymykset ja vastaukset -asiakirjasta 18.12.2020

OPH:n muistio 2.3.2021 Missä erityisopetusta järjestetään ja kuka voi antaa opetusta

Professori Hakalehdon lausunto

Oppimisen tuki varhaislapsuudesta toisen asteen siirtymään: tasa-arvon toteutuminen ja kehittämistarpeet, Valtioneuvoston selvitys- ja tutkimustoiminnan julkaisusarja 55/2018 https://julkaisut.valtioneuvosto.fi/bitstream/handle/10024/161062/55-2018-Oppimisen_tuki_loppuraportti_27.9..pdf